www.HoundDawgs.org
SØVNPARALYSE:
En tilstand der man verken kan-
- bevege seg eller snakke når man sovner eller våkner.
Bare i USA dokumenters 3 millioner tilfeller i året.
- Gratulerer! - Gratulerer med dagen.
- Takk.
- Gratulerer med dagen, søster. - Hei.
Unnskyld meg.
Unødvendig å sløse bort champagnen, hva?
Har du det bra?
Jeg får ikke sove.
Jeg er 28, og har nettopp flyttet tilbake til pikerommet.
Mamma og pappa er på meg hele tiden, urolig for et tilbakefall.
Så det er ikke bra.
- Og så inviterer du henne? - Jeg vet det. Hun er slitsom.
Men det er tross alt fødselsdagen hennes også.
Jeg vet at dere sto hverandre nær.
Og du vet hvor viktig det er å slippe gammel uvilje.
Kan jeg ikke bare få glemme dette året på nytt?
Gjerne for meg. Men det hadde vært den enkle løsningen.
Og du velger aldri det enkle, men det er derfor jeg elsker deg.
Alt kommer til å løse seg. Kom nå.
- Kom an, så går vi og har moro. - Greit.
Hei.
- Skal du furte hele kvelden? - Jeg furter ikke.
- Kom og dans med meg, da. - Kate. Jeg er ikke i humør til det.
Det er fødselsdagen vår. Ha det litt gøy.
Jeg trenger dansepartneren min.
Vi er bedre sammen.
Ok, da.
Herregud, gjett hvem som har begynt å gå i søvne igjen?
Linda, jeg tror ikke noen vil høre det.
Jo da, dine søvngjengerhistorier er klassiske.
Det var så morsomt. Han forlot soverommet, og jeg fulgte etter.
Og der står han i gangen og tisser inn i skapet.
Og du, da? -Hun våkner midt på natten og skriker som en furie.
Hva er det som gjør at du skriker om natten?
Ingenting. Bare et mareritt.
Du vet, når man faller og skal nettopp treffe bakken....
Man våkner med et rykk, og hjertet raser.
Akkurat slik. Noe skal jo få meg å skrike om nettene.
Hva da? Det er bare en dum drøm.
Den har vel alle har hatt?
Eller når man våkner, åpner øynene og ikke kan røre deg?
Og det føles som om det er noe som holder deg nede.
Du hører rare lyder og vet at noe er der i rommet med deg.
Noe ondskapsfullt.
Ikke mer alkohol for deg.
Sjarmerende.
Hei. Hei, hallo.
- Hva er det? - Jeg burde ikke sagt noe.
- Om hva da? - Ingenting.
- Det er ikke noe. Jeg vil dra hjem. - Ok.
- Jeg henter nøklene. - Ingen barnevakt. Jeg tar en drosje.
Hei, pappa.
- Oi, hva er klokka? - Det er sent.
- Hvordan var selskapet? - Morsomt.
Og her er jeg: hel, ren og edru.
Jeg ventet ikke på deg. Jeg så på TV og sovnet.
- God natt, pappa. - Gratulerer med dagen.
Kom, Trix.
Hun ringte politiet flere ganger og krevde besøksforbud.
Det står i papirene.
Ok, jeg sender dem.
- Hei, unnskyld at jeg forstyrrer. - Du forstyrrer ikke.
Det var en interessant kveld i går.
Jeg ble overrasket da Evan inviterte meg.
Er alt i orden? Kom inn.
Hva er det som skjer?
Den sisten måneden våkner jeg om nettene og kan ikke røre meg.
Som det du beskrev på festen.
Først trodde jeg at det kom av stress, men det blir bare verre.
Det kan virke rart, men... noe angriper meg.
Jeg våkner lam og...
Det er noe som prøver å kvele meg.
- Går du på møtene dine? - Ja.
Herregud, du hjelper fremmede hele tiden.
- Men når det gjelder familien... - Kan vi ikke mase om det?
Jeg vil hjelpe deg, men det du forteller er urimelig.
Ja, jeg vet det.
- Jeg skal treffe en lege i ettermiddag. - Bra, jeg blir med.
Det du beskriver er søvnparalyse.
Når man sover skrus kroppen av så vi ikke lever ut drømmene våre.
Når vi våkner, sørger hjernen for at kroppen ikke lenger er lam.
Men iblant når vi våkner, så skjer ikke det.
Så hjernen er våken, men kroppen er lammet.
Det er ikke bare det. Jeg ser noe.
Noe kveler meg.
I mer ekstreme tilfeller kan hjernens overlevelsesinstinkt sette i gang.
Man får panikk og åndenød, og man kan hallusinere.
- Hvor vanlig er det? - De fleste opplever det en gang.
Der ser du. Det fins en rasjonell forklaring.
Søvnparalyse kan være skremmende, men det er ufarlig.
- Det hun sa var logisk. - Det føles bare så virkelig.
Drømmer skal være nøkkelen til det underbevisste.
Det er kanskje din bevissthet som ber deg å slutte å kjempe imot.
Du kjempet imot hver eneste gang noen har prøvd hjelpe deg, Beth. Uten resultat.
Hvis det skjer igjen, ikke kjemp imot.
Du må tillate deg selv å oppleve disse følelsene.
Ok, jeg skal prøve.
Og takk. Vi har hatt det vrient iblant, men... jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
- Hei på dere. - Hei, vennen.
- Jeg er trøtt og legger meg. - Ok, vennen.
- Godt at du og Kate er på god fot. - Jeg er enig.
- Du har bare... - Én søster. Jeg vet det, mamma.
- God natt. - Jeg elsker deg, vennen.
- Hallo? - Se til Beth.
- Pappa, gjør det nå! - Ok, ok.
- Hva er det? - Aner ikke.
Hun sover jo.
Beth?
Beth, skatt?
Beth?
- Herregud, Beth, nei! - Hva er det?
- Nei! Nei! - Hva er det?
- Hjelp! - Pappa?
Kate. Kate!
Nei!
Sett lit til Gud, og la ham forvandle frykt til håp, sorg til glede-
- tvil til visshet, og ensomhet til guddommelig samvær.
Av jord er du kommet, til jord skal du bli.
Må Gud være med denne unge kvinnes sjel i evighet.
Gud velsigne og våke over dere. Må hans ansikt skinne på dere.
Må Gud løfte åsyn mot dere og gi dere fred. Amen.
Vi ses der hjemme.
Jeg kondolerer.
- Takk. - Hun var en sånn søt jente.
Hvordan kjente du henne?
Jeg er Dr. Hassan Davies, spesialist på søvnforstyrrelser.
Jeg hjalp Beth med hennes søvnproblemer.
- Men klarte det ikke. - Du kunne ikke ha gjort noe.
- Legene sa det var et astmaanfall. - Underlig. Beth hadde ikke astma.
Jeg tror jeg vet hva som hendte søsteren din.
Familien venter.
Hei, pappa. Hva er det?
Ok. Jeg henter sakene dine.
Hei, mamma.
Hei...
Jeg satte bagen din på rommet ditt.
Jeg tenkte faktisk bo her.
Er du sikker?
Jeg vil være nær henne.
Trix.
Hva er det, Trix?
Evan!
Trix! Din lille pelsdott.
- Søte lille monster. - Beth hadde villet at du tok ham.
Er hun ikke vakker?
- Du røykte vel ikke sånt med henne? - Nei.
Jeg sluttet for hennes skyld. Men nå spiller det ingen rolle.
Hun besøkte meg dagen hun døde. Hun var oppbrakt.
Hun sa at det var noe som angrep henne.
Var alt bra i forholdet deres?
Oi. Du er helt utrolig.
Sitte på dine høye hest... Du brydde deg ikke mye tidligere.
- Jeg har alltid brydd meg. - Og vært nedlatende og høytravende.
Du fikk henne til å føle seg dårlig. Du vet ikke det døyt om oss.
Jeg prøvde å hjelpe henne i mange år.
Da jeg sluttet å støtte destruktiviteten hennes tok hun avstand fra meg.
Men jeg skal ikke forklare noe for deg. Hvor lenge var dere sammen? To år?
Halvparten av tiden festet du.
Du dro henne ned, og nå skal du ha ros for å ha hjulpet henne?
- Beth hadde problemer før vi møttes. - Jeg vet det.
Jeg er ikke her for å krangle. Jeg håpte bare-
- at hun hadde sagt noe om hva som holdt på å skje med henne.
Hva det enn var, så gikk hun til en kar om det.
- Hassan? - Ja.
Han sa en masse gale ting, og det skremte henne.
Så da gikk hun til Dr. Sykes.
Teoriene hans og metodene er ikke vitenskapelige.
Kan de ha bidratt til hennes død?
Hadde hun søvnproblemer så gjorde metodene hans mer skade enn nytte.
Unnskyld, dette er leksjonen min. Jeg kondolerer.
Ålreit, alle sammen. Unnskyld at jeg er sen.
- Kate, hva gjør du her? - Jeg ville prate med Dr. Sykes.
Hvis Beths søvnparalyse?
- Visste du om den? - Ja.
Dr. Sykes hjalp meg. Kanskje hjalp hun Beth også.
- Hvorfor sa du ikke noe i selskapet? - Du så hvordan alle reagerte.
Det var flaut. Jeg skammer meg. Jeg burde ha sagt noe.
Vi har alle gjort ting vi angrer.
- Hallo? - Hassan?
- Det er meg. - Dette er Kate Beauman.
Vi må prate.
- Fint dag. - Hva gjorde du med søsteren min?
- Hjalp henne. - Jeg pratet med Dr. Sykes.
- Jeg vet at du mistet legelisensen. - Å ja, Dr. Sykes.
Vi var kolleger. Hun kan virke både eksentrisk og egenrådig-
- men kan ikke se skogen for trærne.
Se her, en studie fra Hmong-kultursenteret.
En etterforskning om hundrevis av tilfeller-
- der mennesker har dødd i søvne de siste 30 årene.
Alle var helt friske.
Legene kunne ikke finne kliniske årsaker som forklarte dødsfallene.
De ble skremt til døde mens de sov.
Men alle offer hadde opplevd at noen satt på dem og kvalte dem.
De kalte det "det sittende spøkelset".
Du må innse at dette ikke er et nytt fenomen.
Henry Fuseli malte dette i 1781, der en demon sitter på kvinnens brystkasse.
Sa Dr. Sykes at søvnparalyse også kalles for heksesyndromet?
Du har sett den, hva?
Har du det, så er du i fare, Kate. Du må la meg hjelpe deg.
Kate.
- Hei. - Linda, det er Kate.
- Hva skjer? - Jeg må spørre.
Da du våknet lam, så du noe da?
Var noe med deg der i rommet?
- Dr. Sykes sa at... - Jeg blåser i hva hun sa.
Jeg spør deg.
- Jeg må legge på. - Linda...
Vil du ha en runde til, så er jeg ikke i humør til det.
Hva er galt?
Jeg var våken, men kunne ikke røre meg.
Og det var noe der i badet med meg.
Og det var ikke første gangen. Samme natt som Beth døde, våknet jeg lam.
Og på et vis kunne jeg...
se gjennom hennes øyne. Jeg hørte noen lyder og...
noe satt på meg og kvalte meg.
Jeg forstår hvordan det høres ut.
Da mamma døde så følte jeg meg veldig dårlig.
Iblant når jeg følte meg redd-
-alene eller noe, så...
Da hørte jeg stemmen hennes si navnet mitt.
Det var en trøst. Og du høres ut som Beth nå.
Hun prøvde å overbevise seg selv om at alt bare var i hennes hode.
Men Hassan overbeviste henne om at det var virkelig, og det skremte henne.
Han virker faktisk troverdig. Jeg sjekket ham.
Han har vært medlem i Det amerikanske søvnforstyrrelsesforbundet siden 1989.
Han ble interessert i søvnforstyrrelser som sjuåring-
-etter at faren gikk i søvne og døde.
Han brakk nakken da han falt ned en trapp. Hassan så det.
- Herregud, så fælt. - Ja.
Det fins mer enn en million referanser.
- Snakker om ekkel hurpe. - Får jeg lov?
Hassan sa at dette er skapningen som lammer sine offer og kveler dem.
Den har ulike navn i ulike kulturer. I Asia er det onde forfedres ånder.
Arabere kaller den for djinn.
På gammalengelske er hun "maren", som i...
- Mareritt. - Det ser ut som overtro.
Hvordan forklare det som skjedde da Beth døde? Eller det som skjedde i kveld?
- Hva er det? - Ikke bra.
Ok, kom.
- Hvordan gjør du for å orke? - Samme som du. Jeg jobber.
- Jeg går opp i maleriet. - Det er vakkert.
Den største skjønnhet kan komme fra den største smerten. Jo, det lyder dumt.
- Jeg lager litt te til deg. - Jeg er ikke så glad i te.
Kamillete var Beths løsning da hun var søvnløs.
Jeg er ikke Beth, Evan.
- Unnskyld. - Ingen fare.
Du kan overnatte her om du vil.
- Jeg kan holde øye med deg. - Kan du?
- Ja da. - Takk.
Jeg så en ting til på dataen. Jeg skal se om jeg kan finne det.
Sheryl Crow pratet om søvnlammelse i Rolling Stone.
"Det er en bisarr og syk følelse der man er helt paralysert"-
- "og overbevist om at man kommer til å dø."
Underlig, hva?
Evan.
Jeg er her, Evan.
Oi, jeg har sovet som en stokk.
Har du sovet noe i det hele tatt?
Jeg ringer Hassan og ser hva han vet om heksa.
Ålreit. Jeg ringer senere.
Hvor har du vært? Vi var urolige.
- Ute. Jeg fikk ikke sove. - Hvorfor leser du sånt?
Jeg undersøker søvnforstyrrelser. Nevnte Beth noen underlige nattlige hendelser?
Hun nevnte mareritt. Hvorfor det?
Hun sa at hun så noe i rommet med henne.
Det samme de snakker om i den studien.
Det er bare gale teorier, pseudovitenskap.
Det trodde jeg også, men dere burde lese det.
Det der er bare en studie av mange om temaet.
Vi er urolige for deg og syns ikke at du burde bo i Beths rom.
Det er ikke sunt.
Hallo? Hva er det?
Ok, jeg kommer med en gang.
Jeg har et møte i kveld, så ikke sitt våken og vent på meg.
- Et møte med sekretæren din? - Nei, med styret.
Hadde ikke dere nettopp et møte?
- Kan vi holde opp? - Du har ikke sagt noe om et møte.
Jeg sier det nå.
- Ha det, Kate. - Ha det.
- Er alt i orden? - Jo da.
Han forventer at jeg bare skal glemme det som har hendt, men det kan jeg ikke.
Det var slik denne røren begynte.
Etter greien... hans med den hora fra kontoret.
Jeg besøkte Dr. Sykes, og det sluttet. Men i går kveld begynte det igjen.
Det var som om noe kvalte meg.
Jeg trodde at jeg skulle dø.
Og om jeg bare kunne bryte lammelsen og røre på meg, så ville alt bli bra.
Men det gikk ikke. Jeg var ikke sterk nok.
Det har hendt meg også. Samme natt som Beth døde, og i går natt.
- Hva skal vi gjøre? - Kle på deg.
- Unnskyld, Dr. Sykes. - Hei.
Du hjalp Linda med hennes søvnlammelse. Hva gjorde du?
Jeg sa det samme som til dere, at det er en ufarlig tilstand.
Det er ikke ufarlig. Folk har dødd av det i tusener av tilfeller.
Alle ofrene så det samme, det sittende spøkelset.
Eller en gammel heks. Det kalles vel for det? Heksesyndromet?
Linda har sett det, søsteren min så det.
- Det angrep meg i går kveld. - Angrep?
- Ja! - Som sagt, man kan hallusinere.
- Det var ingen hallusinasjon. - Du har pratet med Hassan.
Jeg sa at du ikke skulle gjøre det. Han setter i gang fantasien din.
Om det bare er innbilning, hvordan kan tusener over hele verden-
- ha sett det samme, og tusener av friske mennesker dø hvert år?
Ikke si at det er dødelig astma.
Jeg må dessverre be dere gå herfra.
- Kom, dette er bortkastet tid. - Får jeg snakke med deg?
Vi har gjort store framskritt sammen, og jeg vil ikke du skal få tilbakefall.
Linda!
Gal overtro!
Kom inn.
- Hvor var du? Jeg har ringt hele dagen. - Jo, telefonen står på stille.
Det samme hender med Linda.
Nå får du slutte å ruse deg. Det er viktig at du er skjerpet.
- Jeg vet du ikke tror meg, men.. - Jo, det gjør jeg.
Jeg så den i går kveld. Hva pokker skal vi gjøre?
Ringe Hassan i morgen tidlig. Jeg tror han kan hjelpe oss.
Du har nådd Darryl. Legg igjen en beskjed.
Ringer du ikke tilbake? Ja, drit i det, da.
Kom og se.
Dette er en kar i Austin.
Den kom igjen i går kveld.
Legene vil at jeg skal ta medisin. Det er deres løsning på alt.
Jeg er redd. Jeg er trøtt...
Jeg vet ikke hva mer jeg kan si, annet enn at dere skal be for meg.
Dag seks, og jeg har ikke sett den.
Det fungerer. Men jeg er på vakt likevel.
Men jeg tror at jeg har funnet ut hva jeg må gjøre. Hvordan jeg kan beseire den.
Ja... Vi ses.
- Det er han siste. - Hans siste.
Det kan bety...
Hallo, jeg søker John Pang.
Jeg beklager at jeg ringer så sent, men...
Kan jeg bare få snakke med ham kort? Det er veldig viktig.
Ok, jeg prøver igjen imorg... Hallo?
- Han lever. - Bra.
Jo, men hun som svarte var ikke akkurat hyggelig.
Hun sa at han ikke vil prate med noen, og la på.
- Fortsett å ringe. - Nei.
I morgen henter vi Linda, og så drar vi og treffer ham.
Har han funnet ut hvordan man seirer over den, så kan dette marerittet være over.
Linda er borte...
Darryl, Darryl, Darryl.
Jeg fikk beskjeden.
Alvorlig talt, Lin. Du må slutte med dette.
Jaså, så du ignorerer meg?
Jeg vet at du hører meg.
Etter alle pengene vi har brukt på ekteskapsrådgivning...
Ingen resultater.
Hvordan skal vi ordne det om du ikke våger å stole på meg? Linda?
Linda.
Linda!
Nei, nei! Linda! Linda!
Jeg kommer straks.
Hva er det?
Hvor er Linda?
- Hun er død. - Herregud...
Herregud...
Jeg prøvde å si det, men du hørte ikke.
- Tror du meg nå? - Jeg ga henne medisinsk rådgivning.
Og så dukker du opp og begynner tulle om spøkelser og demoner.
- Dette er ikke min feil. - Nei, trolig ikke.
- De fant alkohol og piller ved kroppen. - Nei! Skapningen drepte henne.
Ingenting drepte henne, unntatt kanskje hennes egen frykt, som du forsterket.
Jeg forstår at din søsters død rammet deg hardt.
Men man kan ikke beskylde en oppdiktet ondskap for livets uhell.
Dra hjem nå, og for din egen skyld, sørg for å sove litt.
Hva skjedde?
Er hun...?
Sykes advarer mot Hassans ukonvensjonelle behandlingsmetoder.
Det er på tide å se hva de er.
Hassan?
La meg...
- Etter deg. - Hallo?
Hallo?
Så mange religiøse ting...
Hva kan det her være for noe tror du?
Et tibetansk bønnehjul. Det inneholder eldgamle beskyttelsesbønner.
Når det spinner, så bindes de til deg.
- Unnskyld at vi kom inn. Døra var åpen. - Ja. Unnskyld.
Fin samling.
Noen syns at det er litt vel mye.
Det ser ut som en helgardering. Smart, syns jeg.
Linda som jeg fortalte om, døde i søvne i natt.
Kom.
Sett dere.
Vi har knapt sovet siden Beth døde.
Søvnmangel tærer på kroppen og hjernen, men..
Men frykt, tvil og uvisshet tærer på sjelen.
Den lokkes av den svakheten.
Når den har fått kontakt så angriper den om og om igjen.
Helt til den har brutt deg ned.
Og når du ikke kan kjempe imot lenger, så tar den deg.
- Jeg ba Beth slutte å kjempe imot. - Ikke noe av dette er din feil, Kate.
Heksa kan besøke hvem som helst, men søker de svake.
Den søker deres frykt, for når man tror på den, så kommer den tilbake.
Tro. Det er slik den finner deg.
Det er det som lokker den.
Jeg fant en mann som sier at han beseiret den.
Hva? Det er umulig.
Vi jages av en overnaturlig skapning, men akkurat det er umulig?
Hadde noen beseiret den, så hadde jeg funnet dem.
Jeg har studert tusener av mapper og undersøkt botemiddel verden over.
Har du sjekket nettforumene?
Det tenkte jeg ikke på.
- Hvor er denne mannen? - Austin.
Din venn, hvor ofte så hun den?
Noen ganger, men hun sa at Sykes kurerte henne.
Noen ganger? Sykes kan ha overbevist henne om at den ikke var virkelig.
Er det så enkelt? Å bare slutte å tro på den?
Hvordan slutter man å tro på noe som man vet er virkelig?
Her er det.
Du burde nok vente i bilen.
Ja da, jeg sitter her og dør i søvne. Lyder toppen.
- Ok, men la meg prate. - Ja da.
- Ja? - Hallo, jeg heter Kate Beauman.
- Jeg ringte i går om herr Pang. - Og jeg sa at han ikke vil prate.
Jeg er advokat og jobber på herr Pangs sak.
- Jeg har noe å diskutere med ham. - Hva da?
Det er privat. Taushetsplikt.
- Og hvem er du? - Advokat.
Advokat.
- Kom inn. - Takk.
- Kan du si at vi er her? - Gjør det selv. Andre dør til høyre.
Ok, bra.
Herr Pang?
- Herr Pang? - Gå inn, du.
Herr Pang?
Herr Pang.
Jeg heter Kate. Jeg vil gjerne prate med deg.
En vakker kvinne.
Ingen kommer og besøker meg.
Jeg kom for å snakke med deg om din søvnlammelse.
Det er ikke noe å snakke om.
Det er ikke virkelig, sier legen.
- Alt skjer her inne. - Nei, det gjør det ikke.
Det er virkelig. Jeg har sett den.
Den kommer ikke lenger.
Ikke mer. Jeg stoppet den.
Hvor?
Det er ingen fare. Si meg. Jeg trenger din hjelp, vær så snill.
Nå har du jaget ham opp.
- Det er ingen fare. - Lider han fremdeles av søvnlammelse?
Kan man lide av søvnlammelse om man aldri sover?
- Hva? - Han har ikke sovet på over ett år.
Legene kaller det for dødelig søvnløshet.
Han kanskje lever en måned til eller to. Dere burde gå!
- Kom. - Bare pust.
Den kommer!
- Går det bra? - Ja.
Herregud!
- Jeg kan kjøre. - Ja.
- Hvordan gikk det? - Han hadde ikke stoppet den.
Han sover bare ikke, og det tar livet av ham.
Det sies at man er våken under søvnparalyse, men det tror ikke jeg.
Jeg tror at man fremdeles er i en drømmetilstand.
Og at det er der heksa lever, der drømmer og virkelighet møtes.
Hvordan faen bekjemper man noe sånt?
Først må man slå tilbake mot den fysiske trusselen.
Frykten blir født første gangen du våkner og ikke kan røre deg.
Når frøet er sådd, overbeviser man seg selv om at man ikke kan røre seg.
Og derfor kan man ikke det. Det er en ond sirkel.
- Alt i orden? - Dessverre deler jeg skjebne...
som mannen dere fant. Jeg har ikke sovet ordentlig på fire måneder.
Hva gjør du for ikke å sove?
Jeg tar konsentrert koffein.
Dette er en infusjonspumpe. Jeg bruker den når jeg må sove.
Den injiserer meg med adrenalin etter to minutter.
To minutter? Det er ingenting.
Det tar fire til fem minutter å kvele noen.
Hjerneskader på grunn av oksygenmangel kan oppstå etter tre minutter.
- Hva er det? - Fluor.
Brukes mest som bedøvelsesmiddel.
En liten dose er søvndyssende, og med en stor dose våkner man aldri mer.
Den tror jeg ikke vi trenger.
Hva er planen?
En stor dose adrenalin.
Hvis jeg gir deg den når heksa er i kontakt med deg-
- vekker det deg og bør svekke koblingen hennes til deg.
Kan du bryte søvnparalysen en eneste gang-
- bør du psykologisk sett kunne bryte den igjen og kjempe imot.
Så du vil bevokte oss mens vi sover og vente på at den kveler oss?
Det er en risiko, men vi har dårlig tid og ingen alternativ.
- Jeg gjør det. - Nei, jeg.
Jeg dro Linda og deg inn i dette. Jeg avslutter det.
- Hva gjør jeg nå? - Legg deg ned.
Sov nå, så injiserer jeg deg når hun har fått kontakt.
- Ikke sovne. - Jeg blir her.
Ikke la meg dø.
- Hva skjer nå? - Vi venter og ser.
Når det er på tide så kanskje jeg burde gjøre det.
Det er ingen fare med meg. Ingen fare.
- Nå skjer det noe. - Hun sover ennå. Hun lukker øynene.
Søvnlammelse skjer sjelden med lukkede øyne.
Kate?
Hun er lam! Kom!
Jeg mistet den! Hvor er den?
Finn den! Finn den, finn den!
- Finn den! - Jeg ser den.
Fort!
- Jeg har den. Hva gjør jeg nå? - Låret!
- Hvordan gikk det? - Det er ingen fare.
Jeg tror det virket.
Da jeg brøt lammelsen så forsvant den. Den forsvant!
Fantastisk. Men om hun er borte, så gjelder det bare deg.
- Vi må gjenta prosedyren for deg. - Han har rett.
Hun tar sprøyten.
- Herregud... - Hva er det?
Å tro på det gjør en sårbar. Foreldrene mine har mappene jeg fikk!
- Har de lest dem? - Ja.
- Det betyr ikke at de tror på det. - Jeg ba dem forske videre!
Skitt!
Dette er Dave og Clare Beauman. Legg igjen en beskjed.
Det er meg. Ring så fort dere kan.
- Dette er Dave og... - Herregud, de svarer ikke.
- Hva om noe har hendt dem? - Bare rolig. Vi er nesten framme.
Pappa!
- Hva er det? - Hvor er mamma?
Jeg vet ikke. Sover?
- Hei, vennen. - Hei. Hva gjør du?
Jeg bare ser gjennom noen gamle ting.
- Det er derfor jeg ikke er kunstner. - Jeg syns de er vakre.
- Så godt å se deg smile. - Jeg prøver bare å være takknemlig.
For tiden jeg hadde med henne, og for at jeg fortsatt har deg.
- Føler du deg bra, vennen? - JA.
Skal du fortelle hva som foregår?
- Jeg tror han trodde på det. - Men han glodde stygt på meg.
Han lurer på sikkert hvorfor vi omgås så mye.
- Vi burde dra før han stiller spørsmål. - Jeg skal bare skifte.
Ok... nei, bare ta med deg klær. Jeg må innom meg og mate Trixie.
Kom, så går vi.
Trix!
Hei, Trix. - Vil du ha en energidrikk, eller noe?
- Nei, men får jeg låne dusjen? - Ja da.
- Hvordan føler du deg? - Jeg er lysvåken.
- Du, da? - Utmattet.
Jeg har ikke mye energi igjen, men det er greit.
Du burde kanskje ta en kald dusj.
- For å våkne opp. - Nei.
Nei, det er ok. Jeg tar bare to sånne.
Kom og prat med meg mens jeg dusjer. Det holder deg våken.
Har du en morsom historie å fortelle, eller noe?
Jeg er ikke særlig morsom.
Hvorfor ikke noe om deg og Beth?
Dere har sikkert hatt en del eventyr.
Nå skal vi se... en gang da vi var kanskje 13 eller 14-
- så var en gutt på skolen forelsket i Beth.
Hun avskydde ham, men jeg syntes at de hadde vært det perfekte paret.
Så jeg avtalte en date med ham og lot som om jeg var hun.
Jeg lot ham til og med kline med meg.
Dagen etter, i skolen, gikk han bare fram og kysset henne.
Beth slo til ham, rett i trynet.
Ok, din tur.
Evan?
Evan...
Hva holder du på med?
- Lukk opp øynene. - Hva?
Du sover.
Evan?
Evan!
Våkn opp! Evan!
Hvordan er det med ham?
Han er i koma. Selv om han våkner, kan han ha fått hjerneskade.
Jeg beklager.
- Men vi er ikke ferdige. - Hva?
Du ga meg adrenalinet, og den forsvant.
Ja, men vi svekket bare dens grep, ga deg en sjanse til å kjempe imot.
Du må fremdeles konfrontere den.
Kate, du må bryte lammelsen på egen hånd.
- Jeg tror ikke jeg kan det. - Du må! Den har smakt skrekken din.
Den fortsetter å gå løs på deg til du er død.
Den fant deg via Beth.
Du er sterk, men jo lenger du venter, desto svakere blir du.
Kate, du må gjøre dette.
Ok.
Overspenningen slo ut alle lysene.
Dine to verdener møtes.
De nærmer seg hverandre, mer og mer.
- Te... - Takk, men jeg avskyr te.
- Litt varm melk for å slappe av? - Slappe av?
Linda er død på grunn av meg. Evan ligger i koma.
- Slutt å ha skyldfølelser. - Jeg vet ikke hvordan man slutter å føle.
Følelser er ikke fakta, Kate. Følelser er hjernespøkelser.
Og du kontrollerer hjernen din.
- Hva mer føler du enn skyldfølelser? - Hva mener du?
Bak skyldfølelsene, når du tenker på søsteren din-
- og vennene dine, og hva den har gjort med dem, hva føler du da?
- Sinne. - Der har du det.
Bruk den, det er der din styrke ligger.
Men før du finner den, så må du konfrontere skrekken din.
- Det var det jeg sa til Beth. - Hun visste ikke hva hun skulle møte.
Men det vet du. Skyldfølelsene dine, den vil bruke dem mot deg.
Hvis du kan komme over det...
så finner du kraften til å bryte lammelsen og beseire den.
- Du har alt gjort det en gang. - Med adrenalin.
Og jeg kan være klar med det igjen.
Hvis du ikke våkner, så gir jeg deg hjelp.
Husk at heksa kan lamme kroppen din, men ikke hjernen din.
Ålreit.
Jeg er klar.
Jeg gjør det.
Hvis det går ille, så vekker jeg deg, men du klarer det.
Jeg tror på deg.
Husk at det er din hjerne, og du styrer den.
Kom an, Kate.
Skyldfølelsene dine og skrekken din hindrer deg. Kjemp imot!
Kom an, Kate.
Å, nei... Ingen fare, vi prøver igjen.
Nei... Nei!
Nei...
Kjemp, Kate. Jeg kommer.
Hassan?
- Kate. - Beth?
Det er ikke mye tid.
- Hva? - Du må våkne.
- Jeg er våken. - Nei, det er du ikke.
Vi må skynde oss.
- Våkn opp! -Hjelp meg! - Du må våkne opp.
- Hvordan? - Kate, la meg gå.
- Hva? Jeg forstår ikke? - Glem meg, så du kan leve.
- Jeg kan ikke. - Klart du kan.
Du har gjort det før. Jeg ba deg om hjelp, og du avviste meg.
Det er ikke sant.
Du skulle alltid stå i sentrum. Så krevende og egoistisk.
Mamma og pappa ga deg alt, det var ikke noe igjen til meg.
Men det holdt jo ikke. Linda? Evan?
- Hassan døde for deg, unødvendig. - Det var ikke meningen.
Det er aldri meningen, Kate. Du bare gjør.
Du ødela deres liv, akkurat som du gjorde mitt.
- Nei. - Hvorfor trodde du ikke på meg?
Du sviktet meg.
Beth, jeg er lei for det.
Vær så snill, tilgi meg.
Du er ikke søsteren min.
Dette er ikke min feil, og du er ikke min jævla søster!
I dag har jeg gode nyheter.
Evan åpnet øynene. Legene sier han blir helt frisk.
For min del så har lammelsen begynt igjen.
Men jeg har ikke sett den. Kanskje er den borte, iallfall for meg.
Men hva som enn skjer, sverger jeg å avslutte det Hassan begynte.
Og stoppe den, en gang for alle.
Fortsett å ta kontakt, og ikke mist håpet.
Men vær årvåkne.
For jeg vet at den fremdeles er der ute-
-og venter på den som begynner å tro.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com